Tidligere i "Stargate SG-1":
Endelig har du genindtaget din retmæssige plads som min første primat.
- Apophis er død. - Guder kan ikke blive slået ihjel.
Du har fået hans krop tilbage. At få hans hjerne tilbage bliver ikke helt så let.
Det er godt at se dig.
- I lige måde. - Du ser ud til at have det godt.
Skinnet bedrager.
Ryggen er smadret, knæet er ødelagt. Glem alt om curling.
- Og dig? - Jeg har det godt igen.
Ja, det hører jeg.
Velkommen tilbage.
Igen sværger jeg dig troskab og beder om tilgivelse for at give efter for Apophis.
Han havde jo også krammet på dig, du var jo død og alting.
Sarkofagernes kraft fik mig til at tro, at Apophis var min gud.
Sarkofager gør den slags.
- Dr McKenzie fik mig overbevist. - Du overbeviste dig selv.
Jeg belyste bare noget, som du allerede vidste.
Bare for sjovs skyld
vil jeg gerne høre dig sige det højt.
At Apophis er en falsk gud? At goa'ulderne ikke er andet end parasitter?
Ja, den slags.
Jeg håber en dag at kunne genvinde din tillid, O'Neill,
og vende tilbage i din tjeneste, general Hammond.
Hvad synes du?
Efter dig.
- Goddag, gamle ven. - Mester Bra'tac. Det er længe siden.
Det er det. Dine venner fra Jorden gjorde sig store anstrengelser for at få mig hertil.
Han bedrager jer.
Teal'c.
Hvad gør du?
Hvis Teal'c ikke vil høre sandheden i ord, må han lære den på anden vis.
Det er vores eneste mulighed.
CHEYENNE BJERGKOMPLEKS
- Før vi går videre... - Vi spilder tid.
Forklar venligst, hvad du håber at få ud af at fratage Teal'c hans symbiote.
Jeg håber at kunne redde ham.
- Ved at slå ham ihjel? - Om nødvendigt.
Jeg tror, vi har forskellige opfattelser af betydningen af ordet "redde".
Vil du lade ham forblive sådan? Tilbede en falsk gud, opføre sig som en vanvittig?
Nej...
- Der må være andre metoder. - Jeg har set jeres metoder.
I undervurderer det greb, Apophis har om Teal'cs hjerte.
Til sidst vil I ikke have andet valg end at låse ham inde,
for han er alt for farlig en fjende at have iblandt sig.
- M'al Sharran-ritualet er den eneste vej. - Den sidste olie?
For at redde Teal'cs sjæl må vi først bringe ham til dødens tærskel.
På Chulak siges det, at når en kriger er ved at dø,
vil de begivenheder, der har skabt ham, skylle ind over ham som en stor bølge.
Hele hans liv passerer revy. Vi har en lignende...
Hvad får vi ud af det?
Gennem feber og hallucinationer vil han gennemleve den sande vej,
som er begravet under denne løgn.
Har du gjort dette før?
To gange i løbet af mine 137 år.
Så du ved, at det virker?
Ingen af de to jaffaer havde styrken til at vende tilbage fra afgrunden,
men jeg er sikker på, at de døde som frie.
Teal'c ville ikke forvente mere. Jeg skylder ham det.
Gør I?
TÆRSKELEN
Han mister hele tiden bevidstheden.
Temperaturen stiger, blodtrykket falder.
Hans immunforsvar svigter. Hvis vi ikke snart genindsætter hans symbiote...
- Du gør ingenting. - Det kan jeg ikke.
Bra'tac har givet sine grunde. Hammond gav sin tilladelse.
Javel. Så tager jeg det op med ham.
Kalder du dig selv for Teal'cs ven?
Selvfølgelig.
Så bliv.
Når den tid kommer, får han måske brug for din hjælp til at finde tilbage til os.
Kan du høre mig, gamle ven?
- Og hvor er din gud nu? - Han kommer.
Det tror jeg ikke, du.
Jeg ved, at vi har talt om det her nogle gange, men såfremt du ikke hørte efter,
er jeg 100 procent sikker på...
99 procent sikker på, at Apophis er død.
Han har bedraget dig,
ligesom jeg har narret dig alle disse år, hvor jeg har påstået, at jeg tjente Tauri.
Jeg er aldrig holdt op med at tjene min herre Apophis, og det vil jeg heller aldrig.
Så al den tid, hvor du reddede verden, hvor du dræbte goa'ulder...
- Påskud. - Ser man det.
I kan tage mit liv, men I kan aldrig fratage mig min troskab til min gud.
Jeg dør i hans navn.
- Jeg dør for dig, min herre. - Så er det nok.
- Kender du mig? - Du er en shol'va.
Engang var jeg første primat, tro tjener hos din herre Apophis.
Du var min lærling.
Kan du huske det?
Det var storslået.
I årevis kæmpede vi side om side.
- I kamp. - I hans navn.
Min herre Apophis.
Min herre Apophis, din fjende er overvundet.
Du har vundet dagen.
Rejs jer.
Du har gjort det godt og vil mærke min taknemmelighed.
Du udviser mig stor ære.
Ved at udvise stor dygtighed og snilde
ærede disse tre dit navn mest i slaget.
- Fortæl mig om denne. - Hans navn er Teal'c, min herre.
Min lærling og, med din velsignelse, min efterfølger.
Hvem var din far?
- Han er søn af... - Lad ham tale.
Skal han efterfølge dig som min første primat, må jeg vide, om han har en tunge.
Min far var Ro'nak, Cronus første primat,
som blev myrdet for at tabe en kamp, der umuligt kunne vindes.
Min familie blev sendt i eksil i Chulak.
Han svigtede sin gud.
Det gjorde han ikke.
Min herre, jeg fortæller kun sandheden.
Slaget kunne umuligt vindes.
Din far skulle have været død i forsøget.
- Han var en kujon. - Min herre, min far var ikke en kujon.
Hvad var det?
En genoplevet erindring. Den første blandt mange.
Han har mange smerter. Lad mig da i det mindste...
Smerte er, hvad vi søger.
Teal'cs vej blev brolagt med lidelse.
- Den vej må han tage for at finde tilbage. - Lige nu er han ikke ved bevidsthed.
- Desto bedre - Desto bedre?
Det er hans ubevidste, vi må nå frem til.
Jeg ved, at mine metoder virker fremmede for jer,
men jeg har kendt Teal'c længere end jeres levetid. Jeg er gået den samme vej.
I kan ikke håbe på at forstå mørket i hans hjerte, som jeg gør.
Stol på mig.
Jer alle sammen.
- Det gør vi. - Hvad end du har brug for.
Lige nu bliver jeg nødt til at meditere i kelno'reem.
Ritualet vil tage det meste af natten, og jeg er træt efter min lange rejse hertil.
I mellemtiden må I blive hos ham og tale med ham.
- Han vil ikke kunne høre os medmindre... - Måske ikke i hans hjerne.
Men i hjertet. Selv i stilhed vil han vide, at I er til stede,
men jeres ord vil tvinge ham til at mindes.
I må udfordre ham, når det sker. Stil spørgsmålstegn ved hans tro.
Uden sin symbiote
vil han ikke have så nemt ved at modstå fornuft.
Carter, måske kunne du vise Bra'tac vej til VlP-værelset?
Javel.
Jeg håber, du forstår, hvor svært det er for os
at lade stå til, mens Teal'c går igennem disse pinsler, især for Dr Fraiser.
Mennesker beskæftiger sig for meget med smerte.
Ja, vi tillader heller ikke tortur.
Det ville være værre tortur at efterlade ham, som han er.
Teal'c er stærk, stærkere end jeg.
Det ved jeg nu ikke. Du er den sundeste 137-årige, jeg kender.
Måske, men min tid vil snart være forbi.
Kelno'reem bliver sværere og sværere.
Den symbiote, som jeg bærer på, vil være fuldvoksen inden for to år.
Den bliver min sidste.
Hvorfor?
Selv hvis jeg kunne opdrive en anden, ville den nye symbiote afvise mig.
Således dør gamle krigere.
Måske kan vi finde en måde at hjælpe dig på.
Livet for livets egen skyld betyder ingenting, hverken for mig eller for Teal'c.
- Forstår du? - Det tror jeg.
Enten vil han vende tilbage til os, som vi kender ham,
eller også vender han ikke tilbage.
Vil du begynde?
Selvfølgelig.
- Lad mig. - Ja.
Så forklar mig det lige en gang til.
Du tror, at du fra det øjeblik, du fik os ud af det fængsel på Chulak,
har tjent Apophis?
For så må jeg sige dig, som din bedste ven, i det mindste i denne vide verden,
at det slet ikke giver nogen mening.
Det ville gøre dig til den mest
ineffektive dobbeltagent i kontraspionagens historie.
Va'lar.
- Hvad? - Va'lar.
- Er du OK?
Jeg mødte ham. Jeg talte med ham.
Med Apophis selv? Blev du tilstået en audiens?
Som belønning for min dåd i slaget.
Belønning? Da de bragte dig hertil, var du så afkræftet.
- Han straffede mig. - Så må du have svigtet ham.
Denne dag har jeg nedkæmpet 100 af Apophis fjender.
Du kæmpede bravt. Det vil ingen betvivle.
Men han er en gud, og hvis du svigter ham
ved at spare bare én fjendes liv, som tilhørte dig, så vil han vide det.
Dette var ikke på grund af slaget. Hvilken gud straffer en søn for at elske sin far?
- Din gud. - Ja, men...
- Stil aldrig spørgsmålstegn ved det igen. - Stille.
I dag tjente du Apophis vel i kamp.
Tjen ham vel igen i morgen, og så vil du måske overleve endnu en dag.
"Valar." Var det det, han sagde?
- Jeg troede, han sagde "velour". - Velour? Stoffet?
- Det var det, jeg hørte. - Hvorfor sige det?
- Hvorfor sige "valar"? - Ved det ikke.
Va'lar var min ven.
- Hvad? - Teal'c.
O'Neill.
Hvad sker der? Hvorfor er jeg fikseret?
Du har sådan set prøvet at slå enhver ihjel de sidste par uger.
Jeg ville aldrig gøre dig fortræd.
M'al Sharran-ritualet er lykkedes. Løslad mig.
Godt forsøgt, men nej.
Jeg er ikke jeres fjende. Vi er brødre, Daniel Jackson.
Fortæl os om Va'lar.
Det navn har jeg ikke hørt i mange år.
Vi blev oplært sammen af Bra'tac. Vi gjorde tjeneste i Apophis' livgarde.
Hvis I ikke giver mig min symbiote tilbage, dør jeg.
Hvad skete der med ham?
Han svigtede sin gud.
Sin gud?
Mener du den
forpulede, overpyntede, megafon-lydende falske slange?
Den sidste tilføjelse på vores liste over døde slemme karle?
Hans hjerteslag blev lige fordoblet.
Det kunne jeg forstå.
Tror I, at jeg ikke ved, hvad I prøver at gøre ved mig?
- Vi håber, at du ved det. - Ingen jaffa kan overleve M'al Sharran.
I tillader Bra'tac at slå mig ihjel.
- Hvor er han? Hvor er du? - Blodtrykket styrtdykker. Indsæt et drop.
Hvor er du? Er du bange for at møde mig?
Hvor er du?
Hvis jeg virkelig var din fjende, ville du være død.
Dette er nytteløst. Jeg er ikke blind.
I kamp må du bruge alle dine sanser.
- En gang til. - Du er blevet dræbt nok for i dag.
Vi starter igen i morgen tidlig.
Uden dette.
Tror du, at du kan overvinde Apophis første primat i en udfordring?
Jeg er den stærkeste.
Skal jeg skyde og sætte en stopper for dette tidsspilde?
Eller vil du tage ved lære?
- Jeg var ikke forberedt. - I kamp får man ikke flere forsøg.
Du har ører og øjne i hovedet, men du vil ikke tage ved lære.
Skal jeg sætte en stopper for vores pinsler?
Valget er mit. Hvem kan standse mig?
- Apophis? - Ja.
Så du tror, at vor herre Apophis er alvidende og almægtig?
- Han er en gud. - Er han?
I kamp vil tro ikke redde dig.
Blind tro mindst af alt.
Stol på din egen styrke og din egen forstand,
ellers kan jeg ikke bruge dig til noget.
Jeg tror, at Jacks pointe var, at du generelt set er en logisk person.
Din påstand om, at du aldrig har ophørt med at tjene Apophis, er så ulogisk,
at den næsten ikke giver nogen mening overhovedet.
Kender du ikke betydningen af tro?
Det tror jeg, jeg gør.
Så burde du vide, at min tro på Apophis er hinsides al tvivl.
Hvis du kan huske mig, og du kan huske Jack,
så må du kunne erindre at sætte spørgsmålstegn ved din tro.
Aldrig.
- Apophis er en gud. - En falsk gud.
Død falsk gud.
Dine ord kan ikke ændre ved sandheden.
Det er ikke mine ord. Det er dine.
Du tog fejl på det tidspunkt, for da var han ikke død, men det betyder ikke noget nu.
- Løgne. - Pointen er,
at du på et tidspunkt i dit liv indså, at goa'ulderne ikke alle kan være guder.
Enhver symbiote vil prøve at tage en menneskelig vært og blive en goa'uld.
Hvordan kunne de alle være guder?
Tir mig ikke, kvinde.
- Jeg ved, at du agter Bra'tac. - Jeg sagde, tir mig ikke.
Men du bliver nødt til at fortælle Apophis om hans forræderi.
- Bra'tac er min læremester. - Apophis er din gud.
Hvis jeg nogensinde skal blive Apophis første primat, må jeg først ære Bra'tac.
Du har set Apophis' styrke.
Du har set hans stridsvogne lette fra jorden
- og gå igennem Chaapa-ai... - Som jeg selv har gjort.
Forklar mig, hvordan lyset fra hans hånd kan sende en kriger hen over pladsen.
Det kan jeg ikke.
Men jeg har heller aldrig set en større kriger end Bra'tac.
- Så tjener du to herrer. - Hvad skal jeg gøre, Drey'auc?
Kom i seng.
"Kvinde"? Kaldte han mig lige en kvinde?
Ja, det tror jeg, han gjorde.
Er han stadig bevidstløs?
Af og til. Åbenlyst i vildelse.
- Hvordan går det med den lille? - Symbioten har det fint indtil videre.
Men jeg ved ikke, hvad vi skal gøre med den, hvis vi lader Teal'c dø.
Men det vil ikke være mit problem. Jeg siger op, hvis vi lader det komme så vidt.
- Jeg ved, hvordan du har det... - Nej. Jeg er læge.
Det strider mod alt, hvad jeg står for, bare at lade stå til og gøre ingenting.
Jeg synes ikke, at vi ingenting gør.
Ja, ja.
Virker det? Har han sagt noget?
Han talte om stof, et kort øjeblik.
- Han har lige kaldt mig for en kvinde. - Så tror jeg, at det virker.
Der sker i hvert fald noget.
Det ser ud til, at det kan tage hele natten. Vi bør hver tage en tørn og være hos ham.
Ja. Jeg kommer tilbage om et par timer. Daniel, du tager tørnen efter mig.
Og så tror jeg, vi alle har lyst til at være her.
Hej, Teal'c.
Jeg ved ikke, hvor god jeg vil være til det her, men...
det vigtigste er vel bare at være her for dig.
Major Carter.
- Hvordan kan du lade dem at gøre dette? - Teal'c...
Jeg ønsker ikke at dø.
- Du og Dr Fraiser kan nå at redde mig. - Du kommer ikke til at dø.
- Jeg bliver myrdet lige nu. - Vi hjælper dig.
Hjælp mig med at flygte.
- Vil du ikke nok. - Åh, Gud.
Vi ønsker, at du skal erindre.
- Tror du på en gud? - Dette handler ikke om mig.
Hvad nu, hvis du blev straffet for at elske din gud, som jeg elsker min?
- Det er ikke det samme. - Jeg kan ikke gøre for, hvad jeg tror på.
Du tror på frihed.
Du tror på retfærdighed, på at beskytte folk fra falske guder.
Du afskyr alt, som Apophis var.
Han svigtede sin gud.
Han svigtede...
Gud.
Teal'c?
Teal'c.
- Hvorfor er du vendt tilbage? - Jeg må tale med dig.
- Tal nu. Apophis har hidkaldt mig. - Alene. Vil du ikke nok.
Slaget gik ikke godt. Ras krigere var i overtal.
- Du havde en bataljon til rådighed. - Vi blev angrebet fra luften.
Vi havde ikke andet valg end at trække os tilbage.
- Kun sådan kunne jeg redde mine mænd. - Og dig selv.
Nej. Jeg vil vende tilbage med flere krigere.
Jeg vil fordrive Ras krigere fra deres position.
Fortæl ham, at jeg ikke er en kujon.
Hvis jeg får chancen, vil jeg sejre, det sværger jeg.
Tag hen til din indkvartering. Vent på mig der.
Ingen ville have fået gavn af at kæmpe til den sikre død.
Du kommer måske til at ønske, at du havde.
Min herre, vi er til din tjeneste.
Hvem tiltroede du denne kampagne?
Va'lar fra Chulak, min herre. En lovende kriger.
Og dog er han vendt tilbage i vanære.
Måske ikke i vanære, min herre, men som led i en snedig strategi:
At vende tilbage med en større styrke for at knuse en sejrssikker fjende.
Va'lar ønsker selv at lede den anden bølge.
- Gør han det? - Min herre, tillad mig at...
Ville du have gjort det samme i hans sted?
- Nej, min herre. - Ville du have stået fast?
Ja, min herre.
Så tag ham med tilbage til skammens sted og slå ham ihjel.
Ja, min herre.
Du kan finde trøst i, hvad du skal til at gøre.
Jeg skulle have været død på slagmarken.
Fortæl Apophis, at jeg døde med værdighed og holdt hans navn i hævd.
Rejs dig.
Der er en lille landsby to eller tre dages vandring syd for byen.
Der vil du kunne finde ly. Lad dig ikke blive fanget af nogen af parterne.
Det kan du ikke gøre, ikke engang for mig.
- Han vil vide det. - Det får vi at se.
Jeg vil hellere tage min straf end at vide, hvad han vil gøre ved dig.
For din egen skyld må du gøre det.
Tag af sted og vis aldrig dit ansigt igen.
Han er en gud.
Han vil vide, at du har skånet mig.
Det får vi at se.
Af sted.
Det er fuldført.
Du har potentiale.
Du blev ikke væk længe.
Du skulle nødigt tale.
- Du kan godt gå derind. - Jeg ved det.
General, hvis Teal'c var her, ville han sige, at det var den rigtige beslutning.
Hvis han var her...
Han vender tilbage.
Hvis ikke,
vil han blive sendt til et fængsel og blive anbragt i isolation.
Når hans symbiote er fuldvoksen om fire eller fem år...
Det vil jeg ikke gøre mod ham.
Nej.
Selvfølgelig ikke.
Hvad er der i vejen?
For tre dage siden ledte jeg en bataljon
for at generobre en planet, som var blevet besat af Ras hær.
Apophis beordrede mig til at nedbrænde en landsby fuld af Ras tilhængere.
Gjorde du det?
Ja.
Så kan du sove godt velvidende, at du har tjent Apophis.
Jeg kan ikke lukke øjnene
uden at se kvindernes og børnenes uskyldige ansigter.
Der boede også en jaffa.
En kriger ved navn Va'lar.
Nej.
Jeg forviste ham til den landsby for at redde hans liv
for derefter at frarøve ham det af frygt for, at Apophis ville kende min hemmelighed.
Jeg satte mit eget liv før en hel landsby og en nær ven.
- Nej. Du havde ikke noget valg. - Jeg havde et valg.
Jeg vil snart føde os en søn.
Du må sikre, at han har en fader.
Vores søn vil blive født i et rigtigt hjem, en gave fra Apophis selv.
Det er det bedste liv, vi kan håbe på.
Hvorfor skammer jeg mig så?
Mester Bra'tac.
Apophis har udnævnt dig til sin første primat.
- Du er ikke glad. - Nej.
Der findes ingen større ære for en jaffa end at blive første primat for sin gud.
Du ved ligesom jeg, hvad goa'ulderne i virkeligheden er.
Vi lader som om, mænd som du og jeg, så vi kan avancere i rang og privilegier.
Men lad ikke som om nu.
Du kender sandheden. Kan du se mig i ansigtet og sige andet?
I hele mit liv har du forberedt mig på denne dag. Hvorfor?
Jeg så tvivlens gnist i dig og visdommen til at holde tvivlen for dig selv.
Jeg så dig spille spillet med dem, som spiller guder.
Hvis jeg ikke tror på ham, hvordan kan jeg så tjene ham?
Fordi der ikke er andet valg end at tjene. Goa'ulderne er magtfulde.
De har sørget for, at vi ikke kan leve uden dem, og sådan vil det altid være.
Men de kan heller ikke leve uden jaffaerne.
- Vi er deres sande magt. - Det forstår jeg ikke.
Som første primat vil den magt være din.
Når Apophis kaster sine tropper i ilden, vil du kunne beherske hans sværd.
Ved at gøre det kan du redde utallige liv, som jeg har gjort i min tid.
Og du har gjort alt dette mod hans vilje?
Hans vilje kan bøjes.
Men ikke altid.
Jeg har udført gerninger, som jeg end ikke kan tilgive mig selv for,
og det vil du også.
Mænd som du og jeg kan kun finde trøst i de tidspunkter,
hvor vi gør en forskel.
Gør en forskel.
Dér.
Det er de mennesker, som kom gennem Chaapa-ai.
De virker ikke så frygtindgydende, som jeg havde forestillet mig.
Deres våben er ikke lavet af goa'ulderne.
Det kan være, men der er kun tre.
De har noget mere.
En styrke.
De kender til smagen af frihed.
Dine drømme om frihed bliver din undergang.
- Måske. - Håb, at de ikke bliver valgt som værter.
Det er den bedste skæbne, du kan ønske for dem.
Hvad har jeg gjort?
Han har et hjerteanfald. Hent vognen.
- Nu sker det. - Få Bra'tac herned.
- Jeg genindsætter symbioten. - Til side.
- Hvis jeg ikke genindsætter den nu... - Til side.
Ellers vil hans lidelser have været forgæves.
Nu er øjeblikket kommet, hvor han må vælge.
Til side, Dr Fraiser.
Vælg nu.
Kom tilbage til dem, der elsker friheden, eller dø i en falsk guds navn.
Vælg.
Vælg at være den kriger, vi kender.
Forsag Apophis og vend tilbage til os.
Det er nu eller aldrig.
Vælg.
- Godt. - Kom så.
Slå resten ihjel.
Symbioten er genindsat.
Ingen forandring.
- Vi ventede for længe. Sæt den på 200. - Oplader.
Pas på.
Ingen puls.
- Sæt den på 360. Giv mig fem adrenalin. - Oplader.
Pas på.
Jeg kan redde disse folk.
Hjælp mig.
Det er der mange, der har sagt.
Men du er den første, som jeg tror vil kunne gøre det.
Jeg vælger friheden.
Ritualet er lykkedes.
Han er vendt tilbage til os.
Bare af ren nysgerrighed...
- Hvordan har du det med...? - Apophis er en falsk gud.
En død falsk gud.
Det er godt nok for mig. Få løsnet hans bånd.
Tak, doktor. Godt gået.
Ja. Jeg er også glad for, at det gik godt.
- Hej, Teal'c. - Major Carter.
Daniel Jackson.
Min ven.
General Hammond.
Igen sværger jeg troskab til dig og folkene i denne verden,
og jeg beder om tilladelse til at vende tilbage til SG-1.
Du har min tilladelse.